The+Shining

Genre:Rysare Regissör: Stanley Kubrick Skådespelare: Jack Nicholson, Shelley Duvall Gjord år: 1980 //**Stanley Kubrick**// Kubrick var född 1928 och dog 1999. Han var en amerikansk filmskapare och idag betraktas han som en av USAs bästa filmskapare. Kubrick är mycket känd för att göra filmer baserade på böcker så som The Shining och A Clockwork Orange (Anthony Burgess) som är Kubricks mest kända filmer. Andra kännetecken Kubrick ofta har i sina filmer är att han ofta använder sig av en berättarröst som ibland citerar direkt från originaltexten från böckerna, dock har inte the Shining någon berättarröst. Kubrick använder sig också endast av klassisk musik vilket ger en stor effekt. Alla Kubricks filmer är även ,i stor utsträckning, filmade ur karaktärernas synvinkel. Precis som i The Shining då han utgår ifrån, enligt mig, Jacks (Jack Nicholson) och Dannys (Danny Lloyd) perspektiv som gör att man kan komma djupare in i filmen, få en större upplevelse och karaktärena får mer liv. Han blandar lite mellan karaktärens perspektiv och utifrånperspektivet, så att man som tittare är både en åskådare och en del av karaktären. media type="youtube" key="dNk-Tu1xNsU" height="315" width="560"

**Handling**
The Shining är en film gjord av Stanley Kubrick. Filmen är baserad på en bok som är skriven av Stephen King 1977. Filmen handlar om Jack Torrence(Jack Nicholson) som är en nykter alkholist och en halvt misslyckad författare som blir erbjuden ett jobb som vaktmästare på ett hotell i klippiga bergen. Hotellet ligger mycket avskilt ifrån civilisationen och under vintern så stängs hela hotellet ner för att det lätt blir insnöat, det är då Jack skulle i så fall bo där och vakta hotellet. Han ser detta som en möjlighet att kunna fokusera på sin nya bok. Han tar med sig sin familj, sin fru Wendy(Shelley Duvall) och sin sexåriga son Danny (Danny Lloyd). Hotellet är "hemsökt". Danny kan se via varsel, så kallad "shining", och där av namnet på boken, enligt hotellets köksmästare Dick Halloran (Scatman Crothers) som delar Dannys förmåga, redan innan han kommit till hotellet att hotellet besitter onda krafter. Danny berättar vad han sätt för Halloran via Tony, som Danny beskriver som "den lille pojken som bor i min mun". Under vistelsen på hotellet så plågas Danny av syner av familjen som vaktade hotellet 10år tidigare. Fadern blev galen och mödade sin fru och sina två döttrar (come and play with us). Dock säger Danny inget till sina föräldrar för han ej vill störa sin far. Så småningom går Jacks frustration, skrivkramp och bitterhet ut mot sin familj och går över i rent vansinne. När Wendy vill åka hem blir Jack manipulerad av den förrevaktmästarens spöke och säger att Jack borde "korrigera" (ändra/förbättra, menar att han ska döda dem) sin familj och Jack blir gradvis påverkad av den övernaturlig närvaro, han sjunker ner i galenskap och försökatt mörda sin fru och son. Danny ser via varsel att onska håller på att ta över hans far så han kontaktar Holloran via varsel för att Jack har slagit sönder Radion och Snövessla. Wendy och Danny låser sig in på en toalett och Danny lyckas krypa ut ur fönstret samtidigt som Jack hugger sönder dörren med en yxa och och tränger in sitt huvud och säger sin kända replik "Here´s Johnny!". Då hör man en snövessla, det är Holloram, men han blir dödad av Jack som sedan springe efter Danny in i laburinten som lurar Jack med att gå tillbaka i sina egna fotsteg. Det slutar med att Wendy och Danny åker iväg med snövesslan och Jack dör i laburinten. Det sista man ser är ett fotografi, som man sedan zoomar in, då ser man att Jack är med på bilden. media type="youtube" key="2TVooUHN7j4" height="315" width="420" Filmen är inspelad på hotellet Timberline Lodge och är beläget på Mount Hood i Oregon, inte långt ifån Portland. The Shining var en mycket viktig roll för Jack Nicholson, men det var ej hans stora genombrott som var Gökboet och Chinatown. Hans kända replik "Here´s Johnny" (se klippet ovanför)kom han själv på under inspelningen, han fick insperation av "The Tonight Show" med Johnny Carson. Nicholson brukar ofta få spela neurotiska karaktärer, en bra definition på kara ktären "Jack Torrence" och Randle McMurphy (gökboet).

Filmen var en av de första att använda sig av Steadicam tillsammans med "Rocky", Det är en kamera som man "han på sig" ,filmaren styr med ena handen kamerans rörelser i höjdled och sidled via den ledade armen och med den andra handen kan filmaren tilta och göra panoreringar genom att med små rörelser vrida stången. Sekvensen när kameran följer efter Danny på sin trehjuling i de tomma hotellkorridorena är en klassiker, ödslighet och isoleringen är något som finns där hela tiden och nittiograderssvängarna och sjuttiotalsmönstrade helteckningsmattor blir en adrenalinpumpande berg-och-dal-bana. Det finns också en del i filmen när Wendy har låst in Jack i skafferiet och han börjar banka på dörren, då är han filmad underifrån vilket jag tycker gör att scenen blir mer intressant, udda och det ger något mer till filmen. Eftersom han då är filmad underifrån så får det honom att se änu mer galen ut och som om han har överlägsenhet, eller mer kämpar till överlägsenhet igen.

När The Shining kom ut så möttes den av ett positivtmottagande, många såg den som något nyskapande och surrealistiskt. Ett nytt filmsätt med att blanda det övernaturliga med "realistiska" handlingar, Det som är verklighet blandas med ens fantasi. När man ser filmen så förstår man inte riktigt allt med dessa syner, varsel, och allt trappas upp i succssesivt som skapar spänning, vilket var ett effektivt sätt att fängsla tittarna. The Shining är en typisk film man ska se två gånger, för man ser den på olika sätt. För om man vet från början allt om synerna och varsel så fokuserar man mindre på själva handlingen och mer på det underliggande och kan då lägga märke till alla detaljer som gör att filmen blir mycket större. Stephen King som skrivit boken skriver ofta om övernaturliga, lite läskiga och mörka berättelser, t.ex i böckerna Carrie och Djurkyrkogården, kanske just därför Kubrick valde att göra en av Kings böcker för hans filmer brukar ävan vara mörka och lite obehagliga. The Shining är väldigt nyskapande och räknas som en av de viktigare filmer som någonsing har gjorts.

I filmhistoriskt perspektiv. The Shining är enligt mig mer som filmkonst jämfört med dem andra tidigare skräkfilmerna så som Frankenstain och Nosferatu där skräken är huvudämnet. Dem gjorde något nytt men filmgenern Denna film fick Jack Nicholson stor uppmärksamhet för, han har sin mest kända replik och den satta honom mer på kartan efter denna film. Och Stanley Kubrick ansågs efter denna film som en av de stora filmskaparna (han blev även väl känd efter A clockwork Orange), som många än idag blir inspererade av. Man kan se idag hur tv program och filmer tar vissa scener från the Shining, t.ex The Simpsons har gjort en parodi av "Here´s Johnny" och att alla vet att det är en parodi eller taget ifrån The Shining, det betyder ju att man lyckats gör filmen stor. Och även vid t.ex Halloween när massa människor klär ut sig till Tvillingarna från filmen(även om jag inte tycker att dem har så stor betydelse), och även där vet alla vart dem kommer ifrån.

Jag tycker The Shining är en mycket bra och intressant film. Det märks tydligt att den är långt ifrån lik dagens skräckfilmer. Den är gjord på enkla specialeffekter som samtidigt är effektiva när det gäller att skrämmas, inga dataanimeringar eller massa smink, som jag tycker bara gör filmen bättre eftersom dem blir mer trolig. Jag tycker även om att man ibland måste tänka lite själv om vad det man egentligen ser, att allt inte lägs upp framför en på ett fat. Första hälften bygger upp en sanslös mörk stämning med påverkande och obehaglig musik som gör att man sitter som på nålar. Man får ledtrådar om vad som ska komma men jag skulle ändå inte vilja kalla filmen förutsägbar. Kubrick använder sig även endast av klassisk musik vilket jag tycker binder ihop hans filmer på ett coolt sätt, och att den klassiska musiken är den bästa att använda när man vill förmedla en känska, speciellt i hans fall när han vill ge känslan av obehag och mystik, vilket han verkligen lyckas med i många hans filmer. Jag gillar hur man blandar mellan fantasy och realism, och får det att framstå äkta. Och inte som alla andra övernaturliga skräckfilmer där monster kommer ut ifrån tv apparater och är odödliga, utan denna film tycker jag visar lite mer verklighetstroliga händelser. Dock är spöken inte särskilt realistiska, men jag tolkar det lite som att de är folks inbildningar som sedan kan leda till galenskap, precis vad som händer i filmen. Att man kan se många psykiska sjukdommars förlopp på ett klarare sätt i denna film. Jag är inte särskillt förtjust i skräckfilmer, vanligafall så brukar jag inte ens klara av att titta på dem, det kanske är lite konstigt att jag valde en film som har blivit kallad ”tidernas läskigaste skräckfilm”, men jag tycker inte den är så himla läskig. Den metodiska uppbyggnaden av filmen och känslan av det isolerade, gigantiska hotellet gör att tittaren snarare utsätts för en smygande ryslig känsla, än ren skräck. Visst är den otroligt obehaglig men jag tycker det finns så mycket mer är det läskiga i denna film. Skådespelarna, speciellt Jack Nicholsons framförande tycker jag är helt fantastiskt, när man kan följa med honom på en resa från början till slut, hur han utvecklar denna psykiska galenskap utan något tvivel av trolighet från min syn som åskådare. Här är ett exempel från filmen som jag tycker är den starkaste och bästa scenen från filmen (tycker även bar scenen är sjukt bra men var tvungen att välja) Denna scen är ytterst obehaglig och läskig, men den är fortfarande filmad i dagsljus vilket jag tycket är otroligt skickligt, för i vanligafall så utspelar sig nästan alla skräckfilmer på natten, Att Kubrick lyckas skämma oss i dagljus, vilket jag tror få lyckas göra. Han har ju dock Nicholson att tacka till stor del, för hans framförande här är helt sjukt bra tycker jag. Han säger allt med ironi, är läskig fast fortfarande lite rolig då han driver med Wendy. Och när han ler under tiden han säger "i´m not going to hurt you, i´m just going to bash your brains in" tycker jag är otroligt skickligt och det ger en känsla av änu mer galenskap och obehag.

media type="youtube" key="WFnCLenXkoA" width="425" height="350" Dock gillar jag inte Wendy, det är något med henne som skådespelare, eller så är det bara hennes roll som är fruktasnvärt irriterande enligt mig. Hon ser ut som en levande variation av Edvard Munchs "Skriket", kanske är passande i en film som denna, men tycker hon aldrig byter ansiktuttryck vilket stör mig. T.ex klippet från toaletten (som finns ovanför) hennes ansiktsuttryck är lite fejk och jättekonstiga enligt mig, men det kanske var så Kubrick ville ha det,vem vet. För att i boken av Stephen King så framstår hon som mycket inteligent och stark men i filmen så tycker jag hon är helt underlägsen och ganska dum. Men det är ju en skillnad mellan men boken och filmen, och detta kanske var ett sätt att skillja dem änu mer ifrån varandra.

**Källkritik**
[]) []) [] [|www.youtube.com] []