A+clockwork+orange

= A Clockwork Orange  =

Bakgrund
A Clockwork Orange är en brittisk film av den amerikanska regissören Stanley Kubrick från 1971. Kubrick baserade filmen på novellen med samma namn av författaren Anthony Burgess. Emellertid skiljer sig slutet på boken från slutet av filmen på grund av att den version av boken som Kubrick läste inte innehöll det sista kapitlet som finns i orginalboken. I rollerna ses bl.a. Patrick Magee, Michael Bates, Warren Clarke och Malcom McDowell, där sistnämnde spelade huvudkaraktären Alex DeLarge. Filmen fick många utmärkelser och nomineringar, bl.a. fyra stycken Oscarsnomineringar. Generellt så var det filmen, skådespelarinsatsen av främst Malcom McDowell, regissören Kubrick och film och klippning som fick nomineringarna. Mottagandet hos publiken, censurverk och media var dock mer blandat; filmen visar, för den tiden, grova sexscener och våldsgestaltning, vilket bl.a. den brittiska cencurmyndigheten var bekymrade över. De ansåg att det låg risk för att människor skulle försöka efterlikna den våld som de sett i filmen, och i enstaka fall så refererade kriminella till denna film i rätten. Filmen blev då delvis censurerad i Storbritannien (på Kubricks begäran då han ansåg att debatten var löjlig), och år 2001 gick det att se hela, oklippta versionen av filmen. Bland recensenter och publik fick filmen bättre mottagande, även om enstaka recensioner var negativa. Många såg filmen på bio, och tjänade in över 26 miljoner amerikanska dollar.

Stanley Kubrick
Stanley Kubrick var en amerikansk regissör, född 1928 och död 1999. Han ansågs av vissa som en mycket egenartad regissör, och hade stort fokus på människans destruktiva natur, vilket märks i de filmer han gjort (ex. The Shining). Filmen innehåller tydligt våldsamma och sexuella scener. Emellertid använder Kubrick många andra trick för att göra filmen uppseendeväckande och annorlunda. A Clockwork orange innehåller många av de kännetecken som tillägnas Kubrick; han var en flitig användare av berättarröst till sina filmer, hans filmer innehöll ofta klassisk musik och dessutom är det endast en person, Alex, ut vems synvinkel vi får följa historien. Utöver detta arbetade han mycket med ljus och färger i denna film för att skapa uppmärksamhet och framkalla känslor. Filmen är mörk i många avseenden, men när det väl är färg så är det mycket färg. Dessutom spelar skuggorna en betydande roll i denna film, då skuggorna får spela lika mycket som skådespelarna själva; detta skapar ett mycket dramatiskt ljusspel genom filmen. Kontrasterna är starka, och färgarbetet har haft stor tyngd genom denna film. Den klassiska musiken är närvarande i filmen, eftersom huvudkaraktärens favoritkompositör är Ludwig van Beethoven. Emellertid innehåller filmen även mycket futuristiska ljud, konstgjorda musikstycken som ger en väldigt hotfull och näst intill skrämmande stämning. Detta ackompanjeras av huvudkaraktären Alex berättarröst, som ständigt följer oss genom berättelsen. Detta skapar, tillsammans med de starka kontrasterna i färgväg, en närmast surrealistisk upplevelse av denna film. Främst våldsscenerna, där gängmedlemmarna dansar i takt till musiken, känns ogreppbara då de å ena sidan visar någonting djupt tragiskt, och å andra sidan visar någonting som vi borde kunna relatera till men ändå känner ett avstånd inför. Detta avstånd är både skrämmande, men gör också att tittaren skapar en starkare relation och starkare minne till händelsen, varför vi lätt kommer ihåg scenerna, oavsett om vi vill eller inte.

[] [] Introt och en del av filmen, där både futuristiska musiken, starka färgerna och kontrasterna finns.

Resumé
Filmen handlar om Alex DeLarge, som är gängledare för ett mindre kriminellt gäng i ett framtida London. Detta gäng ägnar sig åt våld, våldtäckter och att dricka mjölk på en mjölkbar. Vid ett tillfälle när de, för nöjes skull, valt att bryta sig in i ett hus går allting fel, och Alex blir tagen av polisen. Han döms till 14 års fängelse för mord, men väl i fängelset blir han utvald att delta i ett nytt projekt ämnat att rehabilitera kriminella och anpassa dem till ett normalt liv i samhället, utan våld. Metoden liknar ”Pavlovs Hundar”, och går ut på att, genom en behavioristisk teori om association, få Alex att hata våld. Genom att låta Alex se vålds- och sexscener samtidigt som han mottar en drog som får honom att må mycket dåligt kommer han att associera den negativa känslan med våld och sex. Experimentet fungerar, och när Alex släpps fri från sin fängelsetjänst, upplever han en mycket obehaglig känsla varje gång han på träffar sex eller våld. Dessutom ges samhället en revansch gentemot Alex genom en rad slumpmässiga möten, där ex. en man som Alex misshandlade innan experimentet misshandlar Alex tillbaka. Efter ett tag avtar effekten av behandlingen, samtidigt som samhället ber om ursäkt för hur han blivit behandlad.

http://youtu.be/G7fO3bzPeBQ

Recention
Jag tycker om denna film skarpt. Filmen är ständigt aktuell, då den behandlar många olika ämnen. Främst så diskuterar den samhällets rättigheter att inskränka den personliga friheten, om människans fria val och om vad vår rädsla kan få oss att göra. Filmen är ett satir över hur ett samhälle kontrollerat av rädsla skulle se ut; hur rädslan framkallar brott, och ifrågasätter sedan majoritetens auktoritet gentemot kriminell minoritet. Är det rätt att använda våld som svar på våld? Är det rimligt att tortera bort kriminalitet? Filmen ger oss inga svar, men påvisar eventuella problem och öppnar för diskussion. I filmen gestaltas ingen god sida som möter en ond sida, snarare två onda sidor där den ena sidan är mer förvirrad än den andre; staten är inte god och vet inte heller vad den håller på med, medan Alex och hans gäng är utstuderat onda och begår våldsbrott endast för njutningens skull. Jag tycker samtidigt att många av mina medrecencenter har fel när de påstår att det är en våldspornografi (Pauline Kael, The New Yorker), då filmen tydligt tar avstånd från sådant. Filmen vill tvärt om påvisa bristerna hos personerna som gör det, vilket är självklar, men även problematisera situationen genom att förklara att motsatsen, som i detta fall innebär fängelse och rehabilitering, inte nödvändigtvis är bättre.

A clockwork orange i historien
När denna film hade premiär 1971 så var biopubliken inte alls lika van att se våld och sex som dagens biopublik är. Detta skapade naturligtvis en omfattande kontrovers. Samtidigt tror jag att denna film är en bidragande faktor till att karaktären på filmer som kom efteråt har blivit allt mer våldsamma och fyllda med nakenhet. Denna film tänjde på gränserna, vilket fler filmmakare valde att göra efter denna, och idag är gränserna avsevärt mycket friare än de var vid den tid som denna film släptes; toleransnivån är betydligt högre hos biopubliken idag.

Kubrick var således pionjär i debatten kring censur, en debatt som idag är högst aktuell. Dessutom tror jag att Kubrick påbörjade en ny genre genom denna film, en genre som i stor utsträckning enbart visar utstuderat våld, men ändå inte är att kategorisera som skräckfilm (exempel på modernare film av denna ”genre” är Funny Games (2007)). Det finns en skräckblandad förtjusning i att se brutalitet i vitögat, eftersom vi blir rädda och fascinerade samtidigt, till skillnad från vanlig skräck där syftet är enbart räddhet.

Källor
http://sv.wikipedia.org/wiki/A_Clockwork_Orange (2012-04-29) [] (2012-04-29) [] (2012-04-29) [] (2012-04-29) [] (2012-04-29)

[] [] [] []